Detta har hänt...
Jag slöt ett avtal med djävulen för att rädda min far.
Den här djävulen var en maskin, ett skepp som tänker förstöra världen.
Den hade stora planer för mig.
Den tvingade mig att förstöra New York och skada människorna jag älskar.
Vad har hänt?
Dödade Irisa Tommy?
Ja.
Du känner Pilar, Rafes fru.
Du är inte sjuk längre?
Aldrig mått bättre.
Alak!
Och om du kämpar emot så skadar du bebisen!
Pilar har kidnappat Alak och Christie.
Vet du hur många personer jag har dödat?
Vet du hur många du fortfarande kan rädda?
För att rädda planeten, måste vi resa in i mörkrets hjärta.
Skeppet som är begravt långt under Defiance.
Han gjorde det.
Det verkar som att vi precis räddade världen.
Så där, ja. Kom igen.
Jag älskar dig.
Har du hört nåt om Nolan?
Han är försvunnen.
Old St. Louis är borta.
Om Nolan var där när den kollapsade så är jag rädd att han också är borta.
7 MÅNADER SENARE
Tsuroz stänger ner sig själv.
För att bevara
den strömmen som finns kvar.
Pappa...
Jag är rädd.
Låt rädslan göra ditt beslut starkare.
Vårt uppdrag får inte misslyckas.
Gulaniten är här borta.
Den kan vara vaktad.
Så synd för vakterna.
Fru borgmästare, kraftbarriären slocknade precis.
Jag sa till dem att stänga av.
Gulanitreserverna är nere på tre procent.
Enligt stadsreglerna måste all ström ledas till värme och sjukhus.
Och de frågar fortfarande efter dig på NeedWant.
Självklart.
När kraftbarriären är nere
är staden en enkel måltavla för kapare och andra som tar sig genom
- Bisseldalen. - Tror du inte att jag vet det?
Folk är rädda.
Jag är också rädd.
Berätta inte det för någon.
MCCAWLEY-GRUVORNA
Bäst att detta är akut, Lambert.
Jag har en stad att driva.
- Det är Yewll. Hon har vunnit 30 000. - Yewll?
- Hon är inte en spelare. Vad gör hon? - Jag vet inte, men om hon fortsätter,
så kommer hon länsa oss.
Doktorn Yewll.
Du spelar normalt sett inte här.
Jag tar det bara lugnt. Sätter sprätt på lite pengar.
- Vinner stort, ser jag. - Ja.
Vill du ha dricks?
Här har du. Stick nu.
- Håll er lugna! - Stå stilla!
Ge hit kontanter, scripchips och smycken!
Rör dig inte.
Gör som vi säger, så får ni leva.
- Töm fickorna. - Tänk inte ens tanken.
Töm dem!
Vänd på dig.
Rör på dig!
Det tror jag inte!
Öppna kassaskåpet!
Min vän, jag driver inte stället längre.
- Du är fortfarande ägaren. - Men jag kan inte kombinationen.
Nästa skott går genom någons huvud.
Okej.
Låt mig gissa.
Du är en arbetslös gruvarbetare?
Hap, är det du under masken?
Ge mig bara all scrip!
Situationen är väl ganska desperat?
Gruvorna kollapsade, powgårdarna är täckta av snö,
det finns inga byggjobb.
Men detta är inte svaret.
Håll tyst och ge mig de jäkla pengarna!
Berlin! Se upp!
Är du okej?
Det var en tuff dag.
Detta är en votanisk Ark.
Vad gör den under jorden?
Den måste ha kraschat.
Ja.
De här livkapslarna förlorar energi.
Dotter!
Inte än.
Ingen kommer att sakna honom.
Du måste fokusera.
Vi kom inte hit för att äta.
Du har för många regler.
Jag gillar hans vapen.
Var är min dotter?
Pratar du irathienska?
Irisa?
Gumman. Hallå.
Hallå.
Gumman? Hallå.
Mår du bra?
Din andedräkt stinker.
Åh, du mår bra.
Okej.
Kom igen.
Hur hamnade vi här?
Var är vi?
Tack och lov.
800 KM FRÅN DEFIANCE
Några rörelser?
Nej.
Inga patruller.
Bra.
Följ med nu, då.
Vi har sett dem.
Täck för dig, raring.
Det är en lång promenad.
Det är ett gammalt hak som Pilars föräldrar hade när hon var liten.
Bara min fru är galen nog att gömma sig bakom fiendens gränser.
Vårt barnbarn.
Har du sett Alak och Christie?
Inte än. De är säkert där inne.
Om din fru har skadat dem,
så kommer hon dö en smärtsam död.
Och om hon inte har skadat dem...
Samma följd.
Jag förstår vad du menar.
Hur kommer vi dit?
Det är för djupt.
Vi måste gå den långa vägen runt.
Låt oss gå tillbaka till fordonet.
Kallt väder är fantastiskt mot krupp.
Måste han byta blöja?
Ja, men oroa dig inte, raring. Mormor tar hand om lilla Lukey.
Det Votaniska kollektivets dödspatrull.
De har tagit vårt fordon.
Shtako.
De får inte upptäcka barnen.
Okej.
Gör det snyggt.
- Rör på dig. - Ta det lugnt.
Stanna där ni är!
Släpp era vapen!
Skjut inte!
När himlen faller till jorden...
blir det fred!
Vi är lojala mot kollektivet.
Lojala mot kollektivet?
Det bestämmer jag.
Jag är general Rahm Tak.
Besten.
Du vet vem jag är.
Jag befinner mig i underläge.
Jag är Datak Tarr från shanjes liro.
Det känner jag igen.
Du är från Defiance.
En självutnämnd gangsterchef?
Jag har lärt mig att tjäna lite pengar bland människorna.
Det kan man säga.
Dina donationer till vår gemensamma sak har varit knappa.
Och du är bara en ingift shanje.
Min dam.
Jag badar i stjärnbelyst skönhet.
Du får mig att skämmas med ära, Favi Tak.
Vem är den rosa typen?
Vem kallar du för rosa, din Edgar Winter-shtako?
Säg vad du heter!
Berätta ditt namn för generalen.
McCawley.
Mitt namn är Rafe McCawley.
Snälla, döda honom inte.
Människan är värdefull.
Det finns ett pris på hans huvud i Defiance.
Ni har tur.
Min karavan är på väg till er hemstad.
Vi sätter upp ett läger här.
Vi kan resa tillsammans när vi ätit och vilat.
Jag accepterar inte ett nej.
Jag har längtat efter kultiverat sällskap.
General Tak, får jag fråga vad du har för affärer i Defiance?
Det får du absolut.
Jag ska döda alla människorna
och bränna ner det äckliga stället.
Era vinster.
Det behöver du inte göra. Allt är där.
Jag räknar fort.
Hon behöver det för att betala för transport genom ödemarken.
Vad pratar du om?
Varför har du packat väskor?
Ursäkta mig.
Har en biljett till bussen i morgon.
Tänkte prova min lycka västerut.
Staden behöver dig.
Den här staden behöver en uttrycksfull dödsannons.
Defiance har överlevt värre vintrar än den här.
Det är dags att inse verkligheten.
Det har gått sju månader sedan McCawley-gruvorna kollapsade.
Gulaniten var stadens blod. Det finns ingen framtid utan den.
Och jag hörde precis att kraftbarriären slutade fungera.
- Amanda, stämmer det? - Det är temporärt.
Så det går bara åt helsike temporärt. Goda nyheter.
Jag lämnar er med rent samvete.
Hör på. Vi har förlorat soldater, läkare, ingenjörer,
folk med färdigheter som kan användas i världen utanför.
Men vet du vilka som stannade?
Folket som inte kan flytta.
Folket som inte kan överleva i ödemarken.
Ja, och de förlitar sig på att folk som oss håller allt samman.
Kom igen, Doc, du är...
Du är den enda läkaren i stan.
Om du sticker, så kommer folk att dö.
Det vill jag inte ha på mitt samvete, och det tror jag inte att du vill heller.
Det faktum att du försöker vädja till mina goda änglar är mänskligt.
Så du tänker stanna?
Stick härifrån.
Jag har jobb att göra.
Det sista jag minns...
var att taket föll ner på oss.
Du var i mina armar, och...
jag drog in dig i en livkapsel.
Den stängdes, och vi måste ha somnat.
Jag vaknar, och vi dras ut av något.
Nån utomjording jag aldrig sett.
Äldre man, yngre kvinna, lila hud, väldigt starka.
Låter det bekant?
Skar de dig?
Ja. Du har också ett.
Nåväl...
Defiance ligger ditåt.
Vi borde nog gå snart.
Jag kan inte gå tillbaka.
De kommer lyncha mig.
Det är den enda staden.
De vet att jag är en massmördare.
Jag förstörde New York.
Nolan, jag dödade Tommy.
Okej.
Lyssna, för jag tänker bara säga det här en gång.
Det var en Arkhjärna som dödade dem, inte du.
Du är ett offer, precis som alla andra.
Du kämpade mot den, du vann och du räddade alla.
Jag är så stolt över dig.
De kommer fortfarande att lyncha mig.
Detaljer, detaljer.
Vad är det?
Det är en maskhålsraket.
Krypterat långdistansmeddelande. Votaniska kollektivet.
De befinner sig vanligtvis inte så här långt norrut.
Jag undrar vem de pratar med.
Hur lyder meddelandet?
Det är bra.
Hörde precis från Defiance att kraftbarriären är nere.
Datak, Stahma.
Spännande nyheter från mina spioner utanför Defiance.
Gulanitbristen har tydligen tvingat staden
att stänga av kraftbarriären.
Det bör väl firas?
Du kommer invadera dem utan problem.
Och det gör dig glad?
Självklart, Favi Tak.
General Rahm Tak.
Jag vet att jag inte ska ta jobbet personligt,
men jag måste erkänna
att jag kommer njuta av den här kampanjen.
Bara tanken på Defiance får mig att må illa.
Jag vet inte hur ni två bor där.
Jag ska nog sätta fast en lina i den bågen
och dra ner hela grejen.
De kanske bygger en staty av mig i dess ställe.
Det är en vacker dröm.
Var det sarkasm?
För jag kan försäkra dig, Favi Tarr,
mina drömmar kan uppfyllas.
Jag är inte en förvirrad man.
Där är vår signalist.
Han som håller maskhålsraketen.
Jag har sett honom i Defiance.
De ser inte ut som soldater.
Varför signalerar de VK?
För att de är spioner.
Gå runt till höger.
Den är din.
Jag tar den vid bilen.
Rör dig inte.
Jag sa, rör dig inte.
Du är från Defiance.
De skrev en bok om dig.
Vilken bok?
Jag läste den.
Uppfostrad av en mänsklig far.
Släpp vapnet!
Irathiensk flicka.
Kommer du närmre, så skjuter jag dig!
Nej.
Skjut inte.
Vi är vänner.
Jag pratar engelska.
Åh, titta.
Du skakar.
Jag ska visa dig vad det betyder
att vara en riktig votan.
Irisa?
Hallå!
Kom igen.
Vad hände?
Mitt vapen låste sig.
Låt mig.
Jag har fött tre barn.
Du måste kedja fast ett vid bordet
så att hon inte sticker.
Oj, det tog dig nog hela natten att komma på den.
Kolla fällorna, komiker.
Det börjar bli kallt där ute.
Jag går.
Jag måste sträcka på benen.
Kom igen, vart ska jag ta vägen? Vi är mitt ute i ingenstans?
- Jag vet att du vill döda mig. - Mamma.
Ursäkta mig?
Jag förstår dig.
Jag vet hur arga ni är.
Men du bryr dig inte.
Säg inte så. Jag bryr mig väldigt mycket.
Ändå är vi här.
Dina föräldrar är hemska människor.
- De hotade mig. - Kom igen.
De sa att de skulle döda mig
- om jag stannade i Defiance. - När de säger...
Jag kunde inte överge min familj en andra gång,
därför hade jag inget annat val än att ta med dig.
Det förstår du väl, som pappa?
- Visst. - Raring, tyst.
Då är det bestämt. Vi går båda två.
Avlägsna kedjorna.
Här har du, Christie.
Här är ditt barn.
Jag älskar dig.
Ser ut som att J-Rep har ökat insatserna.
- Bra. - Var inte så säker.
Jordrepubliken var det enda som höll VK borta från Nordamerika.
Kom igen.
Sist vi såg Amanda försökte hon skjuta mig.
Hon funderade på att skjuta dig.
Hon drog inte i avtryckaren.
Ja.
Ja, stanna du i bilen.
Kan du verkligen avvara kulorna?
Var är Pottinger?
Han är borta.
Det är jag som bestämmer nu.
Manipulerade du rösterna?
Staden håller på att dö. Jag har försökt med allt.
Var i helsike var du?
Fångad under en och en halv kilometer sten.
Hur länge har vi varit borta?
Sju månader.
Är Irisa...
Där nere? Ja.
Ursäkta mig.
Jag visste att det var du.
Irisa, kan du signera den här?
Det är till min pojkvän.
Hur känns det att rädda världen?
ÖDEMARKENS FANTASTISKA GUDINNA
Det känns väl fantastisk?
Vad har hänt med ditt huvud?
Kraftbarriären är nere. Vad fan är det med det?
- Kan inte avvara gulaniten. - Det måste du.
Du måste aktivera den genast.
- Du förstår inte. - Nej.
Du förstår inte.
Votaniska kollektivet.
De är på väg.
Den här boken suger.
Jag tänker inte signera den.
Stick, Poole.
- Vet du inte vem det här är? - Gå hem.
Jag slutar om en timme.
Gå hem!
Jag är lagväktaren nu.
ÖDEMARKENS FANTASTISKA GUDINNA
Är det alla vapen som finns kvar i vapenförrådet?
Folk plundrade när J-Rep stack.
Okej, jag antar att det duger till att börja med.
Det stora problemet är ström.
Får vi inte igång kraftbarriären
så är kriget över innan det börjar.
- Kom igen. - Vart ska vi?
- Till gulanitgruvorna. - Det är poänglöst.
Varför inte?
Gruvorna kollapsade den kvällen du försvann.
Marken hårdnade till något,
och våra borrar rår inte på den.
Vi kommer inte åt gulaniten.
Ändå hittade Irisa och jag en väg ut
och tog oss till ytan.
Så det måste finnas en tunnel eller något.
Vet du inte hur ni tog er till ytan?
- Nej, men de med lila hud vet. - Lila hud?
Jag berättar på vägen.
Hallå!
Berlin!
- Berlin, vad fan gör du? - Hon dödade Tommy!
En maskin dödade Tommy!
Om du rör henne igen, så bryr jag mig inte om vem du är,
jag dödar dig.
Har de maskinerna alltid funnits där?
Nej, de är nya.
Tyckte du sa att det inte fanns någon i gruvorna.
Det gjorde jag.
Ser ut som att någon satt igång en verksamhet.
Detta är votanisk teknologi. Indogener.
Ser ut som markockupanterna är från dina trakter, gumman.
Jag är från Denver.
Åh, raring.
Kom till pappa.
De med lila hud tog mina vapen, så vi är på rätt ställe.
De har omvandlare.
Vad i helsike var det?
Jag tänker inte vänta.
Stark puls. Hon blev bara bedövad.
Kom igen.
Täck till höger.
Rahm Tak.
- Är något på tok? - Prata inte.
Kom.
Fort.
Vi hittade några människor.
Vi kanske kan lära oss något.
Någon har varit upptagen här nere.
Vad i helsike vill de med all gulanit?
Jag vill få tag i en drönare.
Ta reda på hur de funkar,
så kanske vi får reda på vem eller vad vi har att göra med.
Jag minns dig.
Kan du berätta vad du gör i våra gruvor?
Jaså, känner du efter lite extra noga?
Släpp vapnet!
Släpp det!
- Är ni okej? - Ja.
- Var du tvungen att skjuta henne i magen? - Jag siktade på benen.
Bra siktat.
Jag är lite skakig efter bedövningen.
Kommer hon överleva?
Bara om vi tar henne till en läkare fort. Hämta fordonet.
Det är en VK-patrull.
- Jag ska prata med dem. - Lås upp kedjan först.
Det skulle mamma inte gilla.
Luke är hälften castithan, hälften människa.
Vet du vad det Votaniska kollektivet gör med blandrasbarn?
Hitta ett bra gömställe.
Var hälsad!
När himlen faller till jorden blir det fred.
Ja, ja, tråkigt.
Vet du vem jag är?
Rahm Tak.
Besten.
Jag står på din sida.
Jag var spion för kollektivet.
Jag mördade Jordrepublikens ambassadör Tennety.
Vad sa du att du hette?
Quentin McCawley.
McCawley.
McCawley?
McCawley.
Aldrig hört talas om.
Nej!
Var det din son?
McCawl...
Det var onödigt att döda honom.
Han gjorde det av ren illvilja.
Jag är ledsen, Rafe.
Som familj bär vi alla det här...
och hämnas tillsammans.
Tack, Datak, det betyder mycket.
Någon kommer.
Generalen frågar efter er två.
Stahma.
Ni sa väl att ni fångade pappa McCawley här någonstans?
Ja.
Ändå lade ni inte märke till att han hade en son som sprang lös?
Vi är lika överraskade som du är.
Listiga människor.
Jag börjar tro att du är den listiga, Stahma.
Titta, jag hittade en mus.
Detta är ett privat hem. Ni har ingen rätt att vara här!
Och?
Barnet. Vi måste få ut soldaterna.
Nej!
Åh, pappa!
Ni är alla djävlar!
Må Rayetso överlämna din själ...
till ensamhet och eld!
- Hon är chockad. - Jag är inte chockad.
Jag vet precis vad jag säger!
Må din liro stinka av oren död
i de eviga tre helvetena!
Förlåt henne, snälla.
Stahma.
Lärde du vårt folks förbannelser till den här människan?
Detta är din mans strålklinga.
Jag vill att du dödar människan med den.
Gör det för mig.
Jag känner en tvekan.
Skulle du döda människan i utbyte för din mans liv?
Stahma.
Bestäm dig.
Stahma!
Bestäm dig!
Jag är inte rädd.
Nej!
Nej.
Tack, general, för att du gav mig klarhet.
En bra människa är en död människa.
Favi Tak,
kan vi lämna det här stället nu?
Lukten av döda människor är äcklig.
Självklart.
Nu sticker vi!
Nej.
Rayetso, nej.
Snälla...
för tillbaka henne.
Luke?
Han är hungrig.
Åh, raring, tack och lov.
Minns du hur våra barn brukade gråta så när de var...
Rafe.
Rafe McCawley, vakna nu.
Alak, min son, glöm det som hände här.
Glöm den här dagen,
och älska det här barnet
som du älskade min Christie.
Jag skulle varit bättre.
Jag med.
Vad gör du?
Slösa inte, begär inte.
Varför är det så hemligt?
Vi håller tyst om det. Vi vill inte att någon ser henne.
Varför? Vem är patienten?
Besvärjare, oheliga tagare.
Kan du hjälpa henne?
Jag går inte i närheten av den där. Låt naturen ta hand om henne.
Om du låter henne dö, kommer vi gräva två gravar.
Okej.
Kedja fast henne.
Hon är halvdöd.
En optimist skulle säga att hon är hälften vid liv.
Kedja fast henne.
Kom igen.
- Så du vet vad hon är? - Hon är ett rovdjur.
Evolutionen har utformat henne till att erövra, döda och förtära.
Hon rör sig som en jägare.
Hon äter som en kannibal.
Vilken sorts votan är hon?
Det fanns en tidig votanisk ras, en som var äldre än oss andra.
En som bestämde väldigt länge.
Grattis.
Ni har hittat en äkta omek.
Omek?
Jag har hört namnet, men jag hörde att de dog ut.
Det antogs att de gjorde det.
Där hemma byggde vi Arker för att fly den exploderande solen.
Våra fungerade.
Det gjorde inte deras.
Hallå! Vi tänker inte skada dig.
Erövra, döda, sluka.
Sätt det på en t-shirt, så att ni inte glömmer.
Enligt Nolan finns det en till.
En man.
Döda dem båda.
Du har ingen aning om vad det är ni handskas med.
Det borde hålla dig varm.
Pratar du castithanska?
Ledsen att jag var hård...
men du...
En bra högerkrok.
Pang.
"Pang."
Varm.
Så ja.
Varm och skön.
Väldigt smickrande.
Jag heter Kindzi.
Nolan.
Irisa.
När läkaren sa att ni är kannibaler,
när vi var i grottorna och du slickade mig...
Du tänkte väl inte äta mig?
Du förstår mig, eller hur?
Vad för dig till mitt stånd denna vackra eftermiddag?
Favi Ksaruko, hallå.
Monguno, hur går det med din mandolin?
- Bra. - Han övar inte tillräckligt.
Hur kan jag hjälpa dig, fru borgmästare?
Ja, en votanisk vän berättade en historia för mig idag
om omekerna.
"Djävlar", som ni människor skulle säga.
Besvärjare.
Tagare av de oskyldiga.
Mörka gudar.
Skulle du kalla dem kannibaler?
Bara om jag var en slarvig talare.
Kannibaler äter sin egen sort.
Men omekerna,
de föredrar att äta oss.
"Och under den sista rotationens kväll
placerades de utvalda under vatten och under sten
för djävlarna skulle snart komma
från stjärnorna för..."
Den fruktade skörden.
Var 76:e år låg omekernas planet, den här,
nära de andra votaniska planeterna.
Omekerna kom i stora rymdskepp och kidnappade
tusentals av våra förfäder.
De fångade hölls som slavar tills omekerna blev uttråkade.
Eller hungriga?
Precis.
De gamla historierna är falska.
Falska.
Ignorera ditt folks historia på din egen risk.
Jag tror inte på omeker.
Det är för att du är en dåraktig pojke med ett jobb att göra.
Gå.
Bry dig inte om min son.
Omekerna var väldigt verkliga.
Väldigt farliga.
Jag är här för min dotter.
Jag förstår, general,
men Defiance kommer inte ge sig utan en kamp.
Hur tänker du ta över staden med en sån liten styrka?
Vi har ett vapen.
Vad för sorts vapen?
Det är vår lilla hemlighet,
och jag tänker inte avslöja den.
Det är från en Johnny Cash-låt.
Ah, mannen i svart.
Du kan väldigt mycket om den mänskliga kulturen
för att vara en medlem från södern, general.
Jag studerade i New York efter att jag immigrerat.
Jag bodde med dem, jag åt med dem.
Jag vet allt som finns att veta om allt mänskligt.
Man blir van vid smuts när man bor med grisar.
Prisa Rayetso.
Men missförstå inte,
jag längtar efter den smutsen.
Titta på löjtnant Bebe.
En indogen som bar mänsklig hud för att infiltrera ett köpcentrum
och dödade hundratals människor.
Hans hud är heroisk.
Jag kallar det poesi.
Vi ska beslagta deras mänskliga språk,
deras mark, deras kläder,
huden på deras ansikten.
Vi kan ta allt i den här världen.
Manifestera ödet.
Känner du till det uttrycket?
Jag vet att det är ett mänskligt koncept.
Så välinformerade,
båda två.
Du hedrar oss, general.
Männen pratar.
Jag vanärar mig själv.
Jag försöker bestämma
hur ni kan gynna den votaniska saken.
Allt för att tjäna kollektivet, general.
Bra.
För du, Datak, ska vara sabotör för det Votaniska kollektivet.
Du ska hjälpa mig att sänka den vidriga lilla staden.
Om det är okej, general,
om jag inte är där för att hålla honom lugn,
så har min man lätt för att få våldsamma utbrott.
Du säger att jag ska skicka er båda.
Det kan hjälpa dig att nå ditt mål.
Här är grejen, Stahma,
du och din man är ett par förrädiska ormar.
Om jag släpper er båda,
så kommer ni båda att försvinna, och jag får inte det jag vill.
Så jag tror det är bäst för alla om vi följer ett par enkla regler.
Du, Datak, ska åka till Defiance.
Du ska utföra uppdrag som jag ger dig.
Om du vägrar eller misslyckas utföra ett uppdrag, eller gör mig missnöjd,
så skär jag av en bit från din frus vackra kropp.
Efter ett tag,
så blir hon en ful slyna.
Så gör som jag säger.
Vet du vart vi är på väg?
Så länge kollektivet är långt bakom oss, så bryr jag mig inte.
Åh, jag vet.
Jag vet, raring.
Jag är ledsen att dina hemska castithanska farföräldrar förstörde allt.
Jag ska skydda dig.
Vad tänker du göra?
Jag ska fixa mat åt min sonson.
Hon kommer tillbaka.
Allt kommer bli bra.
Hjälp henne upp.
Jag hittade de här i våra gruvor vid min dotters blod.
Du har inget att oroa dig för.
Hon mår bra.
Var är hon?
Du kan väl svara på några frågor först?
Ta mig till henne.
Jag uppskattar ditt tålamod i den här besvärliga situationen,
men ursäkta mig, jag vet inte vad jag ska kalla dig.
Eksu Tsuroz T'evgin.
Eksu är min familj,
Tsuroz är mitt skepp,
och du kan kalla mig T'evgin.
Har du ett skepp?
Det sa jag precis.
Fungerar det?
Du ställer väldigt inkräktande frågor
till någon som nyligen räddade ditt liv.
Jag vet inte om du räddade mitt liv.
Jag vet att jag vaknade med ett jack i huvudet.
Såret i ditt huvud kom från
sömnkapseln som var inkopplad i din hjärna.
Hela systemet tappade kraft,
och ni hade båda dött om jag inte hade räddat er.
Jag skar av kablarna för att få ut dig ur kapseln.
Sen dumpade du oss i snön och lämnade oss att dö.
Du attackerade oss.
Jag ville döda er,
men min dotter bad om nåd å era vägnar.
På tal om henne, för mig till henne nu.
Vi har fler frågor du måste svara på.
Vad är det med all gulanit?
Har ditt skepp dåligt med kraft? Behöver du bränsle?
När vi hamnade i jordens omloppsbana
hade vi nästan inget bränsle och behövde reparera skeppet.
Vad händer när det skeppet fungerar igen?
Andra kan ha överlevt, precis som jag och min dotter.
Vi flyger ut i yttre rymden och letar efter dem.
Bara ni två?
Ja.
Okej, så här ligger det till.
Vår stad behöver gulanit.
Jag föreslår att vi delar hälften var.
Våra gruvor, er utrustning.
Alla vinner.
Så här lyder mina villkor!
Ni ska föra hit min dotter,
eller så ska jag bada i blodet från varenda votan och människa
tills min ilska är borta.
Var är hon?
Är du klar?
Jag sköt din dotter.
Men hon attackerade mig först, vilket betyder att jag hade rätt.
Vi förde henne till staden för läkarvård.
Hon är stabil och vilar bekvämt.
Jag återlämnar henne till dig
när du och jag har nått en överenskommelse angående gulaniten.
Så hon är gisslan.
Nej, det är ett fult ord.
- Det borde vara du. - Vad?
Som är fastkedjad.
Du är det verkliga hotet.
- Får vi se den? - Det finns inget att se, lillen.
Borgmästaren kom till min pappa och frågade om omeker,
och sen dök en upp utanför NeedWant.
Vad? Såg du en omek?
Fick du inte stryk när du kallade din pappa omek?
Det finns inget här.
- Varför vaktar hon dörren, då? - Stick.
- Nu. - Gör henne inte arg.
Hon slår dig i huvudet med en Ark.
Du är hon.
Från boken.
Ödemarkens gudinna.
Den boken är skräp.
Shtako, det är hon.
Varför dödade du den inte?
Omeken. Du dödar allt.
Du är en mördare.
Okej, grabbar, det räcker.
Hej då.
Du är en mördare.
Hon är en slyna.
Killar, hon lever.
Det finns en omek här inne. Kolla.
- Lyft upp mig. - Okej.
- Vad ser du? - Jag vet inte. Det är mörkt.
Vänta lite.
Hallå, omek.
Kom hit, lilla omek.
Peta på den.
Hon är väl fortfarande fastkedjad?
Vad ser du?
Kom hit, raring.
Kom igen.
Bort därifrån!
- Vi sticker. - Nu.
Nej.
Nej. Det är okej.
Hallå. Kom igen.
Omek.
Är det taktlöst att säga: "Jag sa ju det"?
Jag kan inte reglerna för det.
Uppfostrad av vargar.
Du är inte rolig.
Femtio miljoner Elvis-fans kan inte ha fel.
Döda omeken!
För bort honom.
Kom igen. Försöker du starta ett upplopp?
Din indogen förolämpade mig.
Omekanska besvärjare, de vekas förgörare, djävul!
Döda omeken!
Barnet fick i alla fall äta.
Jag har tappat aptiten.
Den lilla pojken behöver en stark pappa.
Familjen är viktigare än nåt annat i världen, Alak.
Du låter som mina föräldrar.
Menar du de som dödade min dotter?
Din fru? Hans mor?
Nej. Jag låter inte alls som dem.
Du mördade de här människorna.
Hur gör det dig annorlunda?
Jag dödar främlingar för att ta hand om min familj.
Dina föräldrar dödar sin familj för att ta hand om sig själva.
Jag försökte förgifta mina tre barn.
Christie var bara bebis.
Det har kommit upp i konversationer, ja.
Jag var sjuk.
Det votaniska klostret som Rafe skickade mig till,
det härdade mig.
Men det lärde mig även
att se bortom mina egna behov.
Jag var tvungen att lida
så att mina barn kunde vara säkra.
Säkra från dig.
- Eller hur? - Ja.
Shigustak erbjöd gottgörelse.
Enligt castithansk stil.
Jag tog emot den.
Jag tillät dem att utnyttja mig.
Sen hittade min kära Quentin mig.
Förlät mig.
Han räddade mitt liv.
För jag insåg att min familj,
mina barn, behövde en mor.
Jag fokuserade på det.
Jag lät inte något hindra mig, minst av allt dina föräldrar.
Jag är inte din mor, Alak.
Jag är Christies mor.
Du kan räkna med mig.
Jag önskar att jag kunde tro dig.
Jag kommer aldrig att förråda dig.
Blodspåret kommer bakifrån.
Hon gick hitåt.
Hon måste ha rivit upp skottsåren när hon flydde.
Jag gillar inte mängden blod jag ser här.
Hur tror du att jag känner mig?
Då hittar vi henne.
Kom igen.
Herregud!
Behöver du en läkare?
Hon behöver en läkare!
Nej, det gör hon inte!
Den här omeken dödade min son!
Backa från henne.
Snälla.
Djävul!
Detta är vår nya värld.
Det blir ingen fruktad skörd.
Sluta!
Djävul!
Ner på marken! Nu!
Allihop! Ner! Upp med händerna!
Lägg den på marken.
Stanna där.
T'evgin. Nej!
T'evgin, nej! Oroa dig inte för boksäljaren.
Inte nu.
Ta hand om din dotter.
Titta på henne.
Vad är det?
Kalla det en brevöppnare.
Jag dör hellre än lämnar dig ensam med den psykopaten.
Familjen McCawley må ha varit människor,
men de var våra människor.
Rafe sköts som en hund.
Han förtjänade bättre.
Och Christie.
Gör ett vapen till mig med.
Det är väl bättre att vi dör tillsammans?
Jag fixar det.
Pilar?
Nej.
Nej!
Pilar?
Luke!
Hallå!
Snälla, hon...
Hon tog min son! Hon...
Hon tog min son. Hon tog honom bara.
Snälla, vi...
Indogenen!
- Nu! - Doc!
Doc! Vi har en situation!
Hallå.
Hallå. Raring.
Titta på mig.
Så ja. Fokusera på mig.
Stanna kvar. Vi klarar det här.
Hallå!
Bort från mina grejor.
Ta det lugnt, Doc.
Ta ut det här monstret.
Jag tänker inte be dig igen.
Okej.
Hon förblöder och behöver din hjälp.
Du missförstår mig.
Jag behöver inte indogenens medicinska expertis.
Jag behöver protoform.
Lugna er.
Vad är protoform?
Indogenhud!
Indogenerna är en tillverkad ras skapad för många syften.
Jag är bara en spann med spackel för honom.
Håll dig borta!
Okej, lugna ner er.
För att kunna rädda min dotters liv
behöver jag en bit epidermis, femton gånger åtta centimeter.
Jag kan lova att indogenen kommer att återhämta sig.
Bort från mig nu.
Om min dotter dör, så dör er stad med henne.
Ingen gulanit. Ingenting.
- Nolan, håll henne. - Vad?
Nej!
- Gumman. - Jag har henne.
Okej. Kom igen.
Okej.
- Jag har bedövning. - Inte en chans!
- Ledsen, det är nödvändigt. - Hjälp mig.
Räcker 20 ml för att dämpa smärtan?
Fan ta er!
Det här kommer gå fortare om du inte kämpar emot.
Hur mår hon?
Hon är arg.
Och drogad.
Protoform är oändligt växlande.
Det har många användningsområden som är fördelaktiga för omekers fysiologi.
Att döda...
den castithanska pojken var dumt.
Jag blev provocerad.
Vi är sårbara.
Tills vårt skepp är reparerat
kan vi inte låta staden vända sig mot oss.
Jag är inte rädd för dem.
Det borde du vara.
Det finns flera hundra av dem, och bara två av oss.
Om vi dör,
betyder det att hela vår ras dör ut.
När vårt skepp har kraft och vår familj vaknar,
så erövrar vi de här människorna.
Jag svär att den dagen
gör vi upp.
Din skjuts är här.
Du hjälpte mig rädda min dotter.
Det erkänner jag.
Det är vad vi gör här.
Jag accepterar även ditt förslag att dela gulaniten.
Kom till gruvorna i morgon, så diskuterar vi detaljerna.
Tack, T'evgin.
Gå in!
Rayetso,
välsigna min hand och ge mig syn och klarhet.
- Slutet av gatan. - Jag har honom. Gå runt.
Favi Ksaruko...
Jag vet att du är arg.
Min son är död.
Du, din far och borgmästaren
kämpade för att rädda livet på djävulen som dödade honom.
Det blir ingen rättvisa förrän hon också är död.
Jag är ledsen för din förlust...
men Monguno provocerade henne.
Hon var rädd och gick till angrepp.
Om du dödar henne eller någon annan gör det bara saker värre.
Yengi Ksaruko!
Du sätter hela staden i fara!
Lägg ner ditt vapen där jag kan se det, annars skjuter jag dig!
Lägg ner vapnet, Favi Ksaruko.
Du är inte en mördare.
Du vet inte hur det är.
Vad mord gör mot en.
Jag vill inte att du ska veta.
Du behövde inte döda honom.
Han sköt mot oss.
- Han tänkte ge upp. - Tänkte han?
- Är du säker? - Ja.
Och om han ljög?
Då hade han satt en kula mellan dina ögon.
Ingen tvingade honom till att plocka upp ett vapen och skjuta mot oskyldiga.
Oskyldiga?
Visst.
Lycka till.
Bra gjort.
Bra gjort, Stahma.
Jag måste erkänna att du hade rätt.
Ni är mer formidabla tillsammans än var för sig.
Din önskan uppfylles.
Du får resa till Defiance med Datak.
Ni får spionera för mig som ett team.
Ni undrar säkert om det finns en hake.
Tja... Bebe.
Alak.
Stahma, sitt med mig.
Vi ska jobba på er täckmantel.
Världen har blivit tokig
Tyst sång
Låt oss sjunga om vackra hästar
Leva fritt
Rida högt
Tillsammans, du och jag
Tre, två, ett.